EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Tidligere...
Jeg elsker dig, Jocasta MacKenzie.
Verden ændrer sig måske...
...men det vil aldrig ændre sig.
Så må jeg sende Murtagh en besked.
Hvis han kan advares, så kan han måske trække sine mænd tilbage.
Jeg leverer beskeden til Murtagh.
Du kan ikke vinde. Du vinder ikke.
Historien er skrevet.
Så kæmper jeg.
Du er fra militsen, ikke?
Jeg kom for at advare jer om Tryon.
Så du er forræderen.
Jeg frigjorde dig fra din ed.
Jeg ville aldrig forråde din mor,
hvem der end spurgte.
Murtagh.
Roger?
Bree...
OXFORD UNIVERSITET 1969
Frygt ikke, det gælder jo ikke liv eller død.
Bare lidt røde streger.
Eller gør det, hr. Jones?
Undskyld?
Gælder det liv eller død, tror du?
Det tror jeg ikke.
Men jeg spekulerede på,
hvad det betyder, når du skriver,
at en eller anden "endelig begravede stridsøksen"?
Vi ved alle, at det betyder "at få fred" på en eller anden måde,
men kan du fortælle mig,
hvorfor nogen ville ulejlige sig med at begrave den?
Så burde du måske bare gå.
Medmindre du har nogle sidste ord til os, før du går?
"Jeg kom, jeg så, jeg sejrede."
Ikke helt det, jeg ledte efter, hr. Morgan.
Og det var ikke Cæsars sidste ord,
selvom han fik en sørgelig slutning.
Bliv, hr. Jones.
Jeg ville bare se, om du var enig med mig.
For jeg mener, at det gælder liv eller død.
Jeres essays om "berømte sidste ord" var ligegyldige.
Jeg ville have jer til at tænke over, hvorfor folk siger det, de gør.
Og måske overveje,
hvad jeres egne sidste ord ville være, nu I har chancen.
Har det nogen betydning?
Dette er historie, ikke kreativ skriveri.
Fordi folk lever og dør ved deres ord.
De former vores tanker og handlinger.
Ofte definerer de os.
De er som kugler, når de først er affyret, så kan vi ikke tage dem tilbage.
De har indvirkning, så vælg dem med omhu.
Giv dem betydning.
Lev et liv, der er dem værdigt.
Især jeres sidste ord, for de lever videre, efter vi dør.
Og hvad vil Deres være?
"Det er mit sidste ønske, åh Herre,
at mine elever skriver strukturerede argumenter...
...understøttet af beviser i læselig håndskrift. Amen."
Nej. Alvorligt ment.
Jeg ville sige...
Jeg ville sige: "Lad historien glemme mit navn,
så længe mine ord og handlinger
huskes af dem, jeg elsker."
Det var alt for i dag.
Til næste uge.
Du kommer tidligt.
Jeg kunne ikke modstå chancen for at se dig i aktion.
Og hvis du vil se Det store togrøveri,
skal vi skynde os.
Er du sikker på, du gider se en stumfilmsmaraton?
- Du gør det ikke for min skyld? - Jo, det gør jeg.
Men du led dig igennem et helt foredrag om hængebroer,
så det er kun retfærdigt.
Ville det virkelig være dine sidste ord?
Syng en sang for mig
Om en pige, der er borte
Kunne den pige
Være mig?
Glad i sjælen
Sejlede hun en dag
Over havet
Til Skye
Bølge og brise
Øer og have
Bjerge af regn og sol
Alt, der var godt
Alt, der var smukt
Alt, der var mig
Er borte
Syng en sang for mig
Om en pige, der er borte
Kunne den pige
Være mig?
Glad i sjælen
Sejlede hun en dag
Over havet
Til Skye
"Skær ham ned."
"Han trækker vejret!"
"Jeg må åbne hans luftveje."
"Roger, kan du høre mig? Det er Brianna."
"Du er i live. Du er hel. Alt er godt."
TRE MÅNEDER SENERE
Alt ser fint ud. Din hals heler fint.
Arret falmer.
Hvordan har du det?
Du burde forsøge at tale.
Du vil være hæs først, men det er normalt.
Måske bare forsøg at hviske?
Godt nok,
men bare vid, at jeg vil lære Jem at sige "sweater" og "aluminium."
Det bliver ikke "jumper" og "aluminium."
Halvfjers procent af kommunikation er non-verbal.
Hvem har brug for ord?
Vi kan lade, som om vi er med i en af de stumfilm,
vi plejede at se i Oxford eller på Kenmore Square.
Lord John har medbragt en hel kiste med bøger og gaver.
Vil du med op til huset og møde ham?
Godt, jeg går med.
Kujon på alle måder.
"Her er en til dig, oberst... Jeg fangede ham nær vandløbet."
"Sæt ham ind til de andre fanger."
"Hvad skal vi gøre med dem, Deres Excellence?"
"Udvælg tre.
Hæng dem, og efterlad dem til skræk og advarsel."
"Må Herren forbarme sig over jeres sjæle."
Min værelseskammerat på MIT, Gayle,
hun havde en kæreste, der kom til Vietnam.
Jeg kendte ham ikke så godt, men...
Hun bad mig tage med hen og se til ham et par gange, efter han kom tilbage.
Han havde været tilbage i næsten et år, da jeg tog med derhen første gang.
Jeg ved ikke, hvad jeg forventede, men...
Han var som en zombie.
Der var intet liv i hans øjne.
Gayle kaldte det hans "tusind kilometer-blik."
Han var blevet ramt af granatsplinter, men var ikke alvorligt såret.
Ja, vi ville kalde det en krigsneurose.
Granatchok.
Der er gået måneder nu,
og du sagde, at Roger havde det fint fysisk.
Så måske er det en krigsneurose.
Jeg mener, det må være mentalt, psykisk.
Det er, som om han drukner i tavshed.
Han har det samme tusind-kilometer-blik.
Jeg er bange for, at han er faret vild.
Uanset hvor fortabt han er,
så må du stole på, at du finder ham.
Ikke flere muntre sange
Ingen latter eller kys
Gå med fred
Og lad os sørge
Sukke og stønne
I det grønne lavland
Skovens blomster
Er alle forsvundet
Jeg tænkte, at jeg kunne få lavet en sten til ham.
Det er ikke min plads at gøre det.
Murtagh og jeg var ikke mand og kone.
Vi var heller ikke far og søn,
men det gør ikke smerten mindre...
...eller lettere at bære.
Han var lige så stædig som din far.
Bare han var blevet hos dig.
Det gjorde han.
Han holdt sit løfte til mig, til min mor.
Han var loyal frem for alt.
Det kan vi ikke klandre ham for.
Deres vogn venter, frue.
Vil du takke Claire igen fra mig?
Ja.
Farvel, tante.
Hvor påpasselige vi ville være, hvis vi vidste, en afsked var den sidste.
"Jeg undskylder for de skader, din svigersøn er blevet påført.
Det var en meget beklagelig fejl."
Guvernør Tryon har tildelt Roger 3.500 tønder land i baglandet.
Hvad? Hvorfor?
Som kompensation.
Eller måske tror han, han kan købe din tilgivelse.
Og hvad skal vi med 3.500 tønder land?
Det ændrer ikke på hændelsen med Roger, men det er værdifuld jord.
Tryon kan beholde sin jord. Jeg vil ikke have jord, men min mand.
"For jeres forræderiske forbrydelser...
Skal I hænges ved jeres hals, til I dør."
Jeg har noget med.
Noget, der altid fik mig til at føle, som om jeg havde
himlens visdom i mine hænder.
Astrolabiet er på mange måder en model af universet.
Et instrument til at finde din postion
til lands og til søs.
Man kan bruge det til at se, hvad klokken er.
Til at finde sin plads i verden.
Måske burde vi begynde med noget mindre.
Hvad med klokken?
Så hvis solen var der,
ville det betyde...
Kl. 05.30.
Kl. 05.35.
Jeg formoder, vi ikke har alle svarene.
Nej.
Nogle gange må vi være tålmodige.
Tak, John.
Jeg er glad for, du har fundet noget at underholde dig med.
Det har været svære måneder.
Er der et middel mod sorg på din tid?
Kan dine små, usynlige væsner gnave lidt væk?
Desværre ikke.
Det tror jeg intet kan helbrede.
Med undtagelse af måske tiden.
De siger, at "tiden heler alle sår."
Hallo?
- Hej. - Hvad i alverden laver Roger?
Han arbejder på trappen til loftet.
Tror du, han kunne holde en pause?
Vi har taget rester med.
Jeg skal se, om jeg kan flå ham væk fra den nyfundne glæde ved snedkeri.
Pas på, a chuisle.
A chuisle?
- Det er et nyt ord. - Ja, det betyder "mit blod".
Jeg troede, det var m'fhuil.
Ja, det er det, men det er ens eget blod, når man kommer til skade.
A chuisle er noget, man siger til et barn.
Et, man er i familie med selvfølgelig.
Det er smukt.
Så er der mad.
Stop!
Nå, lille skat.
Jamie.
Roger...
Roger, du sagde noget.
Kan du sige noget andet?
Gør det ondt? Kan du bare forsøge?
For min skyld?
Åh, min elskede Clementine
Du er borte for altid
Det gør mig virkelig ondt, Clementine
I en hule, i en slugt
Midt i en mineudgravning
Boede en gulvgraver Og hans datter Clementine
Åh, min elskede Clementine
Du er borte for altid
Det gør mig virkelig ondt, Clementine
Hun var let og som en fe
Og hendes sko var nummer ni
Sildekasser uden låg
Var sandaler for Clementine
Åh, min elskede Clementine
Du er borte for altid
Det gør mig virkelig ondt, Clementine
En, to, tre, fire, fem, seks,
- syv, otte, ni, ti! - syv, otte, ni, ti!
Lad os finde bedstefar.
- I fandt mig! - Hej!
- Skal vi gøre det igen? - Ja.
En, to, tre, fire, fem,
seks, syv, otte, ni, ti.
Claire, gå tilbage til hytten med Jemmy.
Nu.
Du milde, det er Ian.
Ian!
Vi troede ikke, vi ville se dig igen.
Kommer der nogen efter dig, knægt?
Kun hvis han har en hævngerrig familie.
Vi kommer til at spise godt i aften.
For at fejre.
Bree. Roger.
Det er så godt at se dig.
Ja.
Hvad synes du?
Det er stort.
Det krævede meget arbejde.
Blod, sved og tårer. Men alle nybyggerne hjalp til.
Jeg kan slagte vildsvinet for os,
hvis I vil have det.
Ian, du er lige kommet.
Vil du ikke slappe af?
Du må være sulten.
Jeg får en af mændene til det eller Marsali.
Du skulle se hende med en kniv.
Jeg dræbte den, så jeg slagter den.
Selvfølgelig. Hvad end du har lyst til.
Kom.
Må jeg blive herude lidt længere?
Lad, som om du er hjemme.
Hvad venter der i min fremtid?
Den kaldes Elskeren.
Men hvor mange børn er for mange, Fergus Fraser?
Og nu for Roger MacKenzie.
Den hængte mand.
Det er min fejl.
Vi prøver igen.
Lad os prøve igen.
Hvad er der galt?
Hvad er det her?
Ingenting.
Bare lidt harmløst sjov.
Det er bare kort.
Tal til mig.
Det er lige meget, hvordan det lyder.
Jeg ved, det her er svært.
Din stemme, det er...
...din gave.
Men du er stadig dig.
Manden, jeg giftede mig med, og jeg vil have ham tilbage.
Kom nu.
Det er ikke kun, at du ikke vil tale, du søger ingen kontakt.
Jeg ved, hvor slemt du blev såret,
og hvor bange du må have været.
Men jeg oplevede også noget frygteligt,
noget dystert og grimt.
Og tro mig, jeg ville bare gemme mig og dø.
Og nogle gange vil jeg stadig det.
Men det gjorde jeg ikke, og det gør jeg ikke,
for jeg har en mand og en søn, der har brug for mig.
Jeg kæmpede for os!
Og nu har jeg brug for...
Jeg har brug for dig.
Jemmy har brug for dig.
Jeg har været tålmodig.
Men jeg må vide det.
Jeg må have at vide, at du ikke er forsvundet for evigt.
Kommer du tilbage?
Kæmper du for os?
Jeg har lavet en særlig mandel/svinerand.
Jeg husker, det var en af dine livretter.
Det er det.
Tak, Lizzie.
Herre, vi takker dig for dette måltid.
Men frem for alt takker vi dig for at få Ian hjem til os.
- Amen. - Amen.
Amen.
Sikke en historie du må kunne fortælle.
Begynd med begyndelsen, og udelad intet.
I kender allerede begyndelsen,
og vi spiser slutningen til middag.
Hvad med det i midten?
Behandlede Mohawk-indianerne dig godt?
Hvordan var de?
De var...
...gode mennesker.
Har du planer om at vende tilbage nordpå?
Tilbage til dem?
Nej.
Bree, har du talt med guvernør Tryon om det nye jordstykke?
Vi tænker på det.
Hvis vi skal beholde det,
skal det opmåles og registreres.
Jeg tror ikke, Roger kan klare det lige nu.
Måske kan vi sende en af mændene.
Hvis Myers ikke var væk for at handle...
Måske vil Ian tage med ham.
Ved du, hvordan man gør?
Du hjalp os med at markere grænserne ved Ridge, da vi ankom.
Vil du gøre det sammen med din fætter?
Det vil være en stor hjælp for Roger og for os.
Lad os give ham tid til at tænke over det.
Desværre er gæsteværelserne ikke klar endnu ovenpå,
men du må gerne sove i en seng i køkkenet.
Tak.
I en hule, i en slugt
Midt i en mineudgravning
Boede en guldgraver Og hans...
Ian.
Hvad laver du herude?
Jeg kunne ikke sove.
Brød du dig ikke om sengen?
Jeg er ikke vant til at sove i en seng i et stort hus, onkel.
Ja.
Vi er så glade for, at du er tilbage.
Men du virker bekymret.
Du er ikke dig selv.
Hvad skete der hos Mohawk-indianerne?
Du kan tale med mig om det, hvis du vil.
Jeg kan ikke fortælle dig om det nu.
Jeg har ikke ordene.
Men der er ting, I skjuler for andre.
Både du og Claire.
Ja.
Jeg forstår.
Det smerter mig at se dig så bekymret.
Du skal ikke bekymre dig om mig.
Jamen så...
Sidder jeg her bare lidt, hvis det er i orden.
Det er det.
Gør de ondt?
Jeg får mine, når jeg leger.
Det er ikke blå mærker.
Jeg valgte at få dem.
Germain Fraser, hvad laver du?
- Undskyld. - Det er helt i orden.
Nogle gange føles det, som om jeg vogter katte.
To børn giver nok problemer, men vi har en mere på vej.
Jeg holder haven
og syr og hjælper Claire i klinikken.
Jeg er forrykt inden middag.
Men det er sådan, jeg vil have det.
Skaberen lader os kun låne børnene i et kort stykke tid.
Hvis vi er heldige.
Det er vel rigtig nok.
Mine er heldige at have storebrødre og søstre.
Ligesom Murray-familien.
Jeg har kun en lillesøster, Joanie.
Hun var ikke så
viljestærk som din Janet.
Min søster vidste, hvad hun ville.
Ja.
Hun lavede altid ballade.
Helt ærligt så var jeg altid lidt jaloux.
Kun mor og søster som selskab.
Du må savne din familie.
Jeg savner Joanie.
Men...
Nogle gange føler jeg skyld over at være så lykkelig her.
Jeg er hjemme i denne familie.
Jeg føler, jeg hører til.
Er det frygteligt?
Nej.
Det er godt.
Barnet sparker.
Måske sker det inden længe.
Jeg er glad for, at du er her til at byde ham eller hende velkommen.
Kom.
Vi er så glade for, at Ian tager med dig på opmålingen.
Jeg ville give dig noget at tage med på turen.
Du fortalte mig, du havde et legetøjsfly, da du var dreng.
Jeg gjorde ikke min uddannelse færdig,
men jeg ved lidt om aerodynamik.
Jeg ved, at et stykke papir ikke er lavet til at flyve,
men nogle gange må vi justere vores forventninger,
bøje og genskabe os selv.
Det er grunden til, at bryllupsgaven efter et års ægteskab
er papir.
Og efter 60 års pres er det diamant,
den hårdeste substans på Jorden.
Jeg ønsker, at vores ægteskab bliver lige så stærkt.
Jeg elsker dig, Roger Mac.
Fireogtyve.
Du behøver ikke takke mig.
Jeg ville selv med.
Gav Brianna dig ikke den?
Stoler du på, at jeg ikke ødelægger den?
Marsali?
Har du givet gifttyde til nogen?
Nej. Hvorfor?
Der mangler nogle rødder. Der er kun en rod tilbage.
Jeg tænkte, du havde brugt dem til nogen med hovedpine eller...
Jeg er med barn, så jeg rører ikke ved dem.
Det var det, jeg tænkte.
Det er bare, at det er farligt.
GIFTTYDE
Jeg kunne have svoret, vi havde mindst fire eller fem rodstykker.
Hvad er det?
En papirfugl?
Den flyver, men kan ikke synge.
Jeg forstod ikke altid Mohawk-indianerne,
så nogle gange talte jeg med fuglene
for ikke at føle mig så alene.
Har du tænkt over, hvordan de ved, hvor de skal hen,
når det bliver vinter?
De ved det ligesom altid.
De flyver altid sammen.
Bare det var så nemt for os.
Drømte du?
Uanset hvor du troede, du var, så er vi begge to stadig her.
Tror du, at Roger måske ikke ønsker at komme hjem igen?
Hvorfor?
Der mangler nogle urter fra min klinik,
der er meget giftige,
medmindre en læge doserer dem.
Jeg er bange for, at han måske...
Da du led for alle de år siden...
Jeg ønskede ikke at leve videre.
Hæng dem, og efterlad dem til skræk og advarsel."
For jeres forræderiske forbrydelse, Skal I hænges ved jeres hals, til I dør."
"Må Herren se i nåde til jeres sjæle."
Hvorfor i alverden ville du standse mig?
Jeg så dig kigge ud over klippen. Jeg vidste, hvad du tænkte.
Du har alt.
En kone, der elsker dig, et barn.
Og alligevel vil du ikke være hos dem.
Da det reb lå om din hals, og du var døende,
hvad så du så?
Hvad så du i mørket?
Hvad så du?
Sig mig, hvad du så?
Jeg så min kones ansigt.
Så ingen flugt er mulig.
Selv i døden ville jeg se hendes ansigt.
Hvad var hendes navn?
Det er lige meget nu.
Er hun død?
Nej.
Men hun er tabt for mig.
Jeg ønskede, at smerten skulle stoppe.
At få fred.
Hvem kan sige, hvor sjælen kommer hen, hvis man...
I kunne blive adskilt for evigt.
Ikke kun fra hende, men fra alle, der elsker dig.
Så hvad nu? Tager vi hjem?
Det er nemt nok for dig at sige.
Du begravede dit våben, din stemme.
Og nu vover du at bruge den mod mig?
Du har ret...
Det gjorde jeg.
Men nu samler jeg den op igen og kæmper.
Kan du gøre det?
Det ved jeg ikke.
Så grav dit våben op,
og kom med hjem med mig, indtil du kan.
Brianna.
Sig ikke, at du mangler ord nu.
Nej.
Nej, det er bare...
Jeg har været så bange.
Det har jeg også.
For selvom jeg blev reddet,
så døde en del af mig den dag.
Jeg ved, hvordan det føles.
Tro mig, det ved jeg.
Alle vil have den gamle Roger tilbage.
Men jeg bliver aldrig den mand igen.
Jeg studerede historie, jeg underviste i det.
Og nu lever jeg det.
Da jeg så det tarot-kort, tænkte jeg:
"Dette er den, jeg er nu.
Den hængte mand."
Måske er det min skæbne.
Min egen forfader forsøgte at dræbe mig.
- Måske skulle jeg ikke eksistere. - Det er ikke sandt.
Måske ikke.
Men jeg har forandret mig.
Husker du, da du spurgte mig om mine sidste ord?
Ja.
Jeg troede, jeg vidste, hvad de ville være.
Men det, der betød noget, var det sidste ansigt, jeg så.
Og det ansigt var dit.
Roger.
Jeg vil altid synge for dig.
Uanset hvad der sker, uanset hvor.
Om du er der til at høre det, eller selvom jeg ikke kan,
så vil jeg altid synge for dig.
Tekster af: Toni Spring